Досега в Джерико:
Някои от тях са били на самолети, които са кацнали в пустошта.
Ходят от седмици. - Преминали са през ада.
О, Боже! Роджър!
В групата на Бил има една жена, мисля, че вие трябва да говорите с нея.
Здравей, Роб.
Някой от екипа ни е предал.
Достатъчно умна си да знаеш, че ще кажат всичко, за да проговориш.
С тези темпове, горивото ще свърши след две седмици.
Можем да живеем без ток засега. Но няма да видим пролетта без храна.
Колкото по-далече отивате, толкова по-опасни стават пътищата.
С такъв недостатък на храна, може да има проблеми извън града.
Защо ни следват?
Станли, дръж!
Джейк. Мама и тате са, скъпи.
Ще се оправиш.
Наблюдават ме? - Старецът е.
Идва за нас и ни използва един срещу друг.
Ако ме убият, никога няма да открият пратката.
Притежавам нещо и има хора, които го искат.
Това поставя теб, мен и децата в опасност.
Тогава ме послушай! Сара не е на наша страна.
Казвам ти, Робърт. Тя не е тук, за да ни помогне.
Хоукинс започва да подозира нещо. Трябва да бъде елиминиран.
Знам. - Защо се запъваш на този?
Защото този е различен.
Няма да стигнете извън Канзас с горивото, което имате
и няма да намерите подслон там.
Хората, тръгнали миналата седмица, сигурно вече са в Аризона.
Ако не са убити на магистралата. Самоубийство е да тръгнете, Ридли.
Няма храна, няма топлина. Ще е самоубийство, ако останем.
Това... това е всичко. Всяка ферма.
Освен, ако не се появят пролетните посеви, а това ще отнеме месеци.
Ами ако не включваме новодошлите? - Те са част от този град вече.
Още стомаси за хранене. - Свършили са си работата, Грей.
Ходили са на лов, рязали са дърва.
Използват пет пъти повече ресурси, отколкото снабдяват.
Като дойдат мелниците от Ню Бърн, проблемите ни с горивото ще свършат.
Ами всеки ден дотогава? - Ридли и групата ми тръгват.
Ако хора искат да се опитат да оцелеят сами, това е тяхно право.
Знаеш добре, че като дойде пролетта, ще откриваме труповете им някъде там.
Какво искаш да направя, Джонстън? Какво изпускам и го няма на дъската?
Намери го, защото не го виждам.
Без някакъв фактор Х, не виждам как ще преживеем зимата.
Не всички от нас.
Трябва да вземем някои трудни решения.
Мисля, че последните, които са дошли, трябва да си тръгнат първи.
Разчистете улицата!
Трябва да разчистите улицата!
Кой управлява тук?
Аз съм Грей Андерсън, кметът на Джерико.
Радвам се да се срещнем, кмете Андерсън.
Аз съм сержант Хил, четвърта военноморска дивизия.
Четвърти танков батальон, отдел Чарли. - Значи сте...
Сър, ние сме американски военноморски войници и сме тук, за да помогнем.
Джерико Сезон 1, Епизод 15
"Винаги верни"
Изпратени са морските пехотинци?
Бяхме разгърнати в западен Канзас, за да установим база
и да подготвим отдалечените градове за пристигането на военните инженери.
След като спечелихме войната, време е да оправим държавата.
Война? Каква война?
Не сте ли чули? - Не.
Изгубихме всякаква комуникация след ЕМП бомбата.
Пуснахме атомни бомби в Северна Корея и Иран.
Значи те са били зад това?
От това, което чух, Иран са спонсори, а Северна Корея са пуснали бомбите.
Имаме войници из целия свят, за да хванем терористите,
които вкараха бомбите, но поне заловихме големите риби.
Какво ще стане сега?
Най-тежката реконструкция в историята. - Има ли вече някой начело?
Бившият министър на здравеопазването и човешките права е президент сега.
Чухме, че има шестима от шест столици, които твърдят, че са президенти.
Решено. Федералното правителство се събира отново в Колъмбъс, Охайо.
Защо са решили в Колъмбъс?
Всичко, което знам е, че имам заповеди от командира на четвърти батальон
да възстановим светлините, тока и инфраструктурата на Канзас.
Чакайте, чакайте. Кога ще стане това?
До края на годината трябва да бъдете заредени с чипс и пелмени.
Добре дошли отново в мрежата, Джерико. - Бог да поживи морските пехотинци!
Хей! Хей! Свърши се!
Има деца тук. Вземете си стая!
Хайде. Трябваше да тръгнем още вчера. - Опаковах всичко.
Здравейте. Имаме и гориво.
Как се справяме?
Ще бъдем готови, когато можем.
Ще взема останалите неща от мазето.
Колко пъти още трябва да се местим?
Това трябва да е последното. - Наистина?
След това ще седиш само на едно място?
Сержант Грийн? Военноморските части? - О, не. Военни рейнджъри.
Ще опитам да не ви го натяквам.
Сержант, след колко време ще пристигнат инженерите?
Може да са два дни, може и седмица.
Междувременно, защо не направите списък на това, от което се нуждаете,
а аз ще го препратя до щабквартирата на батальона в Додж сити,
и ще ви върнем на крака. - Разбрано.
Кажете ми как мога да бъда от полза. - Ще ни трябва команден център.
Използвайте офиса на шерифа. - Страхотно.
Извинете.
Момчета, ако ще бъдете тук още време, защо не дойдете с другите в бара ми?
Благодаря, госпожо, войниците ще бъдат радостни.
Уаймор. Строй се! Движи се, движи се.
Съберете се и последвайте тази млада дама тук.
Разпуснете, но бъдете като пехотинци. - Да, сър.
Не ме наричай "сър", редник! Работя, за да се прехранвам. Свободно!
Слушам, сержант!
Преди месеци, карах това хлапе да прави лицеви опори, докато не повърне,
но са преминали през много.
Разбирам. С нещо друго да помогнем?
Сержант, още нещо. Ефрейтор Мулин.
Здрасти. Търся някои части. - Радиото ни пое няколко куршума.
Имате ли идея къде да потърся? - Може би аз мога да помогна.
Ефрейтор Мулин.
Джейк. - Маги.
Ти ли си електротехникът на града? - Не, не съм експерт в нищо.
Но мога да импровизирам. - Това ще ми е от полза, също.
Ще видим какво ще намерим.
Положение? - Близо съм. Ще докладвам отново скоро.
Мисля си.
Може би да оставим семейството ми не е толкова добра идея.
Какво? Защо? Говорихме за това.
Те не са в безопасност тук с теб. - Знам.
Има хора, които биха ги наранили, за да стигнат до мен.
Поне ще разбирам за опасностите. Ще мога да ги защитя.
Не мислиш трезво. - Това е семейството ми, Сара.
Това не е било от значение преди. - Сега е.
Колко ще е нужно на някой да пререже гърлото на жена ти, преди да го спреш?
Права си.
Ще ги оставим на сигурно място, после ще продължим.
Това е правилното решение за тях.
Осъзнах, ако правителството работи,
знаеш какво значи това, нали? - Не.
Документи.
Ще им трябва счетоводител отново. - Означава ли това, че пак съм в дълг?
Не бъди такъв песимист. Ню Йорк успя.
До следващото лято, ще се разхождам из Сентръл Парк
Какво? - Пич! Това е страшно!
Напълно мога да бъда морски пехотинец.
Напълно мислех, че това ще се случи. Освен всичко, свързано с теб!
Боже, аз... - Не се тревожи. Фаза е, повярвай ми.
Веднага, когато се успокои, с него е свършено.
Да, да, може да го изкараш извън града, на път за Ню Йорк.
Мисълта да напусна града не е същата, като мисълта да напусна теб.
Не?
Водят до едно и също нещо, Мими.
Може да дойдеш с мен.
Съжалявам. Това не е моят живот.
Този не е мой.
Липсваше ми.
И ти на мен.
Трябва да вървим.
Запали камиона.
Хайде, отивай.
Чух какво е станало. Добре ли си?
Да, по-добре съм от камиона.
Успя да не се тревожиш за теб тези дни, нали?
Здрасти, Джейк. Страхотно, нали? - Да, това са чудесни новини.
Ще се видим по-късно.
Как са повечето от градовете?
Само ще кажа, че не съм виждала нищо подобно, откакто влязохме в РЗ.
РЗ? - Радиоактивна зона. Вие сте в РЗ-12
и сте по-добре от повечето. - Трудно ми е да си го представя.
Разходи се до Лоурънс, Канзас, или това, което е останало от него.
Как е? - Няма сгради.
Останалите хора се бият със съседите си за храна и вода.
Кара те да се замислиш дали оцелелите са късметлиите.
Трябва ми транзистор за радиото. Може ли да вземем от джубокса?
Ще ми вземете музиката? Не може ли от друго място?
Имаш три албума на Спин Докторс тук. Повярвай ми, обществена работа.
Не се тревожи, има старо радио в кметството. Може от там да вземем.
Мерси все пак. - Чао.
Хей, голямото момче.
Благодаря. - Пак заповядай.
Намери ли пратката? - Все още не.
Как ще процедираме? - Ще използваме семейството му.
Мисля, че имаш нещо мое.
Сладур, ела да седнем на дивана. С татко ти трябва да си поговорим.
Хайде, Сам. Играй си с оцветяващите книжки.
Това е, което искаш, нали? - Измежду други неща.
Лъжеш ме, Робърт.
Кога отново се влюби в жена си?
Всичко е наред. Оцветявай си книгата. Хайде.
Опитахме се да въведем провизиите по-рано,
но отне време на някои хора да разберат, че наистина сме сами.
Изглежда сте се справили по-добре от повечето градове, които видях.
Късмет е, че градът има за управник военен.
Направихме всичко както трябва. - Със солта от мината ми,
успяхме да търгуваме със съседните градове.
Градът ви изглежда е благословен.
Това е тъжно, защото не мога да кажа, че ще сте на предни места в списъка.
Чакайте малко... какъв списък?
Изпратени са военни части из Канзас, за да определи нуждите на всеки град.
Подкрепления се дават, спрямо нужди.
Чакайте малко, казвате,
че като сме планирали по-добре от другите, това ще се обърне срещу нас?
Може да изчакаме още малко, щом се налага.
Лесно ти е да го кажеш. Няма да те държат теб отговорен.
Защо не ми дадете този лист и ще видя какво мога да направя.
Пробвай този.
Перфектно.
Ще ми кажеш ли какво е станало? - Докторът казва измръзвания.
Докторът каза ли също кой ти е сритал задника?
Някой ни блъсна на пътя.
Повечето е неясно. Просто се опитвах да оцелея, разбираш ли?
Да.
Пехотинците? - Да.
Всичко ли е такова, каквото очакваше? - Има моменти.
Когато подписвах, обаче, нямах представа, че ще се бия с американци.
Добри хора, принудени да правят лоши неща.
Това сигурно е трудно. Съжалявам. - Не е твой проблем.
Какво?
Просто,
чудех се защо някоя като теб би се записала при пехотинците?
Някоя като мен?
Работих в офис преди няколко години, но ми доскуча. Исках да видя света.
Успя ли? - Видях Омаха.
Ти? - Какво? Да видя света? Да.
Да, само че видях грешните места.
Усвоил си това мрачно, характерно за лоши момчета нещо доста добре.
Записът, който получих преди атаките, не си била заложник на тези хора.
Просто си ме разигравала. Аз ли съм те разигравала?
Живеехме заедно. Дойдох тук и ти отново имаш семейство.
Всичко е наред. Това е
приказка. Приказка, която разказваме. Рисувай си в книгата.
Обеща ми нещо, Робърт. - Кои бяха хората?С тях ли работиш?
Работих. Сега работя за себе си.
Затова, защо не ми дадеш това, което искам,
и тази приказка може да има щастлив край.
Какво ще правиш, когато пехотинците
те освободят? - Опитвам се да не мисля за това.
Това означава, че си мислила.
След всичко, което видях,
бих искала да намеря малък, хубав град и да се установя там.
Не мислих, че има такива все още.
Току-що намерих един такъв.
Ами ти? Мислил ли си да летиш пак? Може за военните?
Да. По-безопасно от земята, нали? - Не и ако си радио оператор.
Аз съм най-обезопасена от всички. Качвам се в танка.
Ако си в танка, как е улучено радиото?
Какво, да не си мислиш, че момиче
не може да излезе и да срита няколко задници от време на време ли?
С кого се опитваш да се свържеш? - Щабквартирата в Додж Сити.
Това е на около 320 километра. - Радиото е успявало и на повече.
Разбира се, това беше преди да отнесе няколко патрона.
Четвърта военноморска дивизия, четвърта военноморска дивизия,
това е първи взвод, Чарли. Оторизация "гръм". Край.
Четвърта военноморска дивизия, четвърта военноморска дивизия,
това е първи взвод, Чарли. Оторизация "гръм". Край.
Лима Чарли гръм. Това е отдел Чарли.
Опитваме се да се свържем на честотата дни наред.
Дивизията се нуждае от цялата четвърта танкова дивизия незабавно.
Приемате ли?
Да, сър. - Бъдете бързи, ефрейтор.
Разбрано, отдел Чарли, край.
Какво става?
Получихме заповеди да се връщаме в Додж Сити.
Какво ще правиш с пратката, Сара? - Ще я продам.
И ще се махна възможно най-далече.
Какво е станало с теб?
Миналите няколко месеца, научих две неща.
Всеки си има цена.
И всеки лъже.
Стой неподвижен, Сам. - Стой там.
Водих разговор със съпруга ти, за това кое е по-важно за него.
Работата или семейството му.
Защо тръгвате? - Получихме заповед.
Съжалявам, но не мога да разкрия оперативни заповеди.
Инженерите ще са тук рано или късно. - Рано или късно? Кога точно?
Съжалявам, сър, но не знам.
Готови ли сте да вървим? - Да, сержант. Но не знам за танка.
Не знам дали има достатъчно гориво, за да стигнем обратно до Додж Сити.
Оставете го, ако трябва. Ще оставим Сиглох и Кент тук.
Сержант, без бронирани сили сме лесна плячка за тези по магистралите.
Ние сме пехотинци. Ще успеем. - Мога да ви дам гориво.
Не много, но достатъчно, за да се върнете в Додж Сити.
Само ми дайте час. - Слушам.
Заедно с всякакви провизии, от които се нуждаете.
Но искам уверение, че ще се погрижите за Джерико.
Има три самолета С-130, пълни с провизии от Червения кръст,
които ще стигнат до Канзас до 12 дни. Гарантирам, ще сте напред в списъка.
Всичко, което искам. - Добре, хора, слушайте!
Ще останем още час.
Когато подкрепленията дойдат, ще бъдете ли с тях?
Не. Ще трябва да флиртуваш с напълно нова група войници.
А военните инженери изобщо не са сладки, колкото мен.
Трябва да си помислиш да се върнеш обратно, когато напуснеш.
Какво ще правя тук?
Всички си задаваме този въпрос, но ти... ти си хубава.
Знаеш, преди да започне всичко това, може би щях да се съглася с теб.
Но...
няма да се върна обратно тук.
Ефрейтор Мулин!
Да, сержант. - Защо не носите каската?
Не отговаряй. Отиваме към кметството.
Кметът иска да изрази благодарността си. Някой трябва да остане тук.
Току-що извади късата пръчка. - Да, сержант.
Отивам да взема последните припаси от офиса на шерифа.
Донеси пратката. - Знаеш, че не мога да го направя.
Мислиш, че ще ти повярвам ли? - Хайде, може да се разберем.
Имаше възможност да тръгнеш с мен.
Моля те! - Млъкни!
Ще изгубиш нещо тази вечер, обещавам.
Единственият въпрос е, дали ще бъде нещо със сърдечен ритъм.
Ще донеса пратката. Моля те, остави оръжието.
Защо не доведеш Алисън тук долу?
Лима Чарли Гръм. Това е отдел Чарли.
Чувате ли ме?
Лима Чарли, тук е много студено. - Ало, аз съм Джейк Грийн.
Джейк Грийн, това е служебен канал на пехотинците. Махнете...
Ало?
Ало? Обстрелват ли ви?
Хей, сержант. Това е нещо малко, с което да ни запомните.
Това е много мило, г-н кмете, но наистина трябва да вървим.
Не, не може да тръгнете с празни стомаси
Елате, имам изненада за вас.
Нещо, с което ще покажем благодарността си. Хайде.
Вземи няколко момчета от патрула и потърси района. Вземи и оръжия.
Шегуваш ли се? Тук са пехотинците.
Нещо не е наред. Вярвай ми. Добре, добре. Какво да търся?
Човек с радио, като за начало. Огледай района около фойерверките.
Може да е нищо. Просто провери. - Станли?
Добре, върви. - Не мога да говоря.
За какво си струва да се говори с теб?
Дами и господа, дами и господа. Добре дошли, дами и господа.
Почетни гости.
Надявах се, че екс-сержант Грийн би искал да каже няколко думи.
Дами и господа,
пехотинците имат мотo "Semper Fidelis". Винаги верни.
И мисля, че е много подходящо, в най-тъмния ни час,
пехотинците бяха тези, които дойдоха, за да ни спасят.
Никога преди в историята на нацията, е имало мото, толкова сигурно,
и толкова необходимо.
Сержант, пехотинци,
Винаги верни!
Сержант, четвърта дивизия. Виждал съм ваши военни действия.
От Айло до Ирак, където има война, там е и четвърта.
Винаги верни.
Извинете ни за секунда.
Какъв е проблемът? Какво става?
Долу.
Чух фойерверките през радиото на пехотинците, а Додж Сити е на 320 км.
Какво? - Има някой в града,
който се прави на щабквартирата.
Изпратих Станли, заедно с няколко момчета да проверят.
Кажи ми, че съм луд. - Ако ти си луд, то и аз.
Никой не нарича сержанта "сър", и пехотинец никога не би казал "Хуа".
Това е армейски обичай. Тези момчета направиха и двете.
Пехотинците са за детайлите.
Ако не са пехотинци, то какви са?
Хора с достатъчно оръжия да ни унищожат.
А ние им дадохме половината от провизиите на града.
Какво ще правим? - Трябва да кажем на Грей.
Как ще кажем на Грей? Той седи до тях.
Трябва да направим нещо с танка. Ако гръмне на улицата, ще е кървава баня.
Дори и да вземем танка, ще има стая, пълна със заложници.
Права е.
По-добре да се връщаме, преди да се усъмнят.
Опитай се да кажеш на Грей, аз ще изчакам Станли.
Ще видя какво мога да направя с танка.
Хей.
Защо Додж Сити чуват фойерверките ни? - Прихващаме пукоти и пращене често.
Не ме лъжи! - Ало? Някой да ме чува?
Станли, това ти ли си?
Джейк, намерихме човек да седи отвън с радиото. Казва, че е с пехотинците.
Ще го върна в града.
Има ли нещо истинско от това? - Пистолетът е истински.
Съжалявам.
Подмамвате хора да ви дадат храна и гориво, за да стигнете до другия град?
Не знаеш колко зле е навън. - Напротив, знам.
Откъде взехте всичко това?
Имаше бунт в лагера ни.
Няколко пехотинци нямаха шанс срещу 10,000 гладни хора.
Затова ги убихте?
Избягаха и взехме това, което бяха оставили.
Взехме храна от съседния град. Стана добре и продължихме да го правим.
Спри. - Няма да си тръгнете с провизиите ни.
Не рискувай да бъдеш убит за нещо глупаво, Джейк.
Не искам това да бъде моята съвест.
Нямаш я изобщо.
Отвори го.
Отдръпни се.
Боже, било е тук през цялото време? - Не е заредено,
а варела спира радиацията.
Донесъл си това нещо в дома ни? - Ди...
Почти се справихме и ти му каза, Маги? - Сам се досети.
Чул е фойерверки от радиото.
Сега какво ще правим? - Какво имаш предвид?
Просто ще си тръгнем. - И какво,
ще чакаме да каже на всички, като сме на километър извън града?
Ще стане като в Грийнвил. - Не сме убийци.
Бях учител, изгледал много филми. Сега съм пехотинец. Адаптирам се.
Не. - Той или ние.
Гласувам за вас.
С такъв недостатък на муниции, съмнявам се, че са заредени изобщо.
Искаш ли да поемеш риска? - Знам много добре, че моето оръжие е.
Кучи син!
Ръцете горе! Хванете ги!
Ставай.
Как смееш да носиш тази униформа? - Не е униформа, костюм е.
Половината от градовете, през които минахме, дори не бяха сложили флага.
Чакай, всичко което каза за войната, Северна Корея, лъжа ли е?
Част от това чухме, друга измислихме. - Никой не знае какво става, наистина.
Все още в Джерико имаме закони
и утре ще уведомя града, за да видим какво ще правим с вас.
Не може да направим това, Грей. - По дяволите, можем.
Хората трябва да знаят какво става. - Не по този начин.
Ще разберат, рано или късно. - Да, ще разберат.
Дотогава, най-лошото ще е свършило. Храната не е достатъчна. Ти го каза.
Без някакъв фактор Х, няма да преживеем зимата. Е, това е той.
Хората се нуждаят от вяра толкова, колкото и от храна.
Какво, по дяволите ще правим с тях?
Ще дадем на героите да си тръгнат.
Хуа!
Как мога да се уверя, че няма да ме проследиш?
Няма да те проследя.
Не и ако взема сина ти с мен.
О, Боже. - Ще го оставя извън града.
Не!
Тате! - Али, изкарай ги оттук.
Добре ли си? - Добре съм, тате.
Съжалявам. - Тате, добре съм.
Дай да го взема.
Не си добре.
Робърт, не сме добре.
След колко време ще дойдат и други след теб? След нас?
Хайде, Ди. В безопасност сме тук. - Не! Няма да сме в безопасност с теб.
Хайде.
Да вървим.
Обичам те, тате.
И аз те обичам, скъпа.
Движение! Да вървим.
Личен ескорт, докато напуснем града?
Виж, ти си умно момиче, трябва да се махнеш, преди да умреш, заради тях.
И къде да отида?
Градовете не взимат бежанци и искат жените само за едно нещо.
Остани тук, ще си в безопасност.
Няма да стане, особено след историята, която казахме.
Не сега, Мими. - Точно сега, царевичак!
Царевичаците са от Небраска. Аз съм селяк.
Какво? Какво?
Влудяваш ме толкова много и знаеш, че не мога да остана тук вечно, но
истината е, че не мога да живея без теб, също.
Наистина? - Да, наистина.
Положение?
Хоукинс е мъртъв. Пратката е в мен. Къде да се срещнем?
Мястото - в последствие. Ще се свържем с теб. Добра работа.
Имате достатъчно храна за няколко дни. - А някаква вода?
Импровизирайте.
Оставете оръжията на танка и тръгвайте!
Направете го.
Хайде. Да вървим.
Бъди внимателна.
Какво ще правим?
Ще се направим на войници!
Какво ще правим с това?
Станли, имаш ли място в хангара?
Сериозно? - Защо не?
Никога не знаеш кога ще ти притрябва танк.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2007